-Hur är det med bärnstenen? -Kan du försöka få fram en ny?
-Inga svartkonster då jag har makten! -Det var en fälla.
Vad ska vi göra nu när bärnstenen har försvunnit?
-Vi ska stanna här och försvara oss. -Hur, om Bergatrollet vaknar?
Pappa får inte lista ut betydelsen.
Om hon löser koden kan hon förinta bärnstenen.
-Hämta runor i kod. -/HANDKLAPP/ Vad är det med dig?
-Vi behöver en ny bärnsten. -Så Brunnsgubben vill ge oss en sten?
-Han vill ha en själ för den. -Vilka är frivilliga? Ingen människa.
-Jag vill hjälpa till. -Var är Saga? Det här låg i mitt rum.
Hon har gått till brunnen i stället för mig.
-Är du redo för vårt byte? -Ja.
Nej...
Saga?
Saga!
Nej, nej!
Nej!
Vad ska vi prata om? Jag var väl på väg ut.
-Helt blank, som en robot! -Okej, men jag mår ju bra nu.
Jag har suttit hos dig hela natten. Minns du verkligen ingenting?
Jag fick lite ont i huvudet när jag stod vid spegeln.
-Spegeln? -Ja.
Love: Hur är det med henne?
Hon är i djup dvala, som en björn i vintersömn.
Utan själ klarar man sig inte. Hon kanske inte vaknar mer.
Hon ska inte ha gjort det i onödan. Bärnstenen ska tillbaka nu.
Vi går ingenstans. Vi är skyldiga att hjälpa Saga.
Människorna är ett av de fyra folken, och hon offrade sig för oss.
Vad kan vi göra? Det är svart magi.
Det är därför du måste be Mara om hjälp.
-Hon skulle aldrig hjälpa oss. -Hon är bara arg. På mig...
Men mest på den som bröt hennes trollstav.
Vad ska jag göra åt det?
-Du måste be henne om hjälp. -Det går inte.
Nu har du bärnstenen. Nu hjälper du Saga. Det skulle Gorm ha gjort.
Servilia: Gustav!
Hör min stämma bestämma.
Din mästare Bergatrollet...
Bergatrollet behöver runor i kod.
Gustav, visst har väl du sett...
Åh nej.
Nej! Gustav. Hallå, Gustav! Vad är det som...?
-Gustav, vakna! -Aj! Vad gör du?
-Vad är allt det här? -Vilket då?
Spegeln. Jag vet inte vad som händer.
-Hallå? -Den nya maktmästaren.
Jag vill prata med dig.
Vi måste hjälpa människobarnet att få tillbaka själen.
-Har hon varit hos Brunnsgubben? -Ja.
-Varför skulle jag? -Du måste ju...
-Jag är din maktmästare! -Så du tvingar mig?
Kan du tvinga en häxa? Du är bara maktmästare över trollen.
-Jag måste bestämma, jag har ju makt. -Du knäckte min trollstav.
Okej.
Förlåt. Kan inte du hjälpa oss?
Snälla.
För människobarnets skull. Hon är modig, ni andra är trams.
Och den sista. Jag hänger för dem nu, och så håller du dig borta från dem.
-Ja. -Så.
Och jag måste förstöra allt det här? Det är bara nån slags ramsa.
-Ja. Bara gör det! -Jag har jobbat jättelänge med det.
Men snälla Gustav, de som håller på inne i speglarna vill åt ditt arbete.
Du blev hypnotiserad! Vad tvekar du om?
Nämen, det är lite svårt att tro på, bara.
Du måste. Du måste ha sönder dem.
Kan du hjälpa henne? Jag hjälper gärna till.
Om du tar bort dina trollfingrar kanske jag kan hjälpa henne.
Så du KAN hjälpa henne? Jag undrar ju bara.
Det kan gå. Hennes tankar behöver startas om med en ny gnista.
Hittar vi gnistan kan jag hjälpa henne.
Vi behöver hennes första minne. - Love, du känner henne bäst.
Alltså, jag vet inte.
-Nåt hon minns sen hon var liten. -Jag kan int... Eller?
Hon berättade om en vaggvisa från när hon var liten.
-Vet du vilken? -Nej, fast hon har den i en speldosa.
-Den behöver vi. -Kan vi få hit den på nåt sätt?
Jag kan fixa hit den. - Men jag behöver din hjälp, Kotte.
Nej, jag sätter inte en fot i huset igen.
-Det går bra. Låt mig sköta snacket. -Snacket? Vad då för snack?
Och det är allt?
Ja.
Eller?
Jag... Jag kan den utantill.
-Du har den i huvudet! -Ja. Jag kan inte riva sönder minnet.
Så klart. Då får du bara lova mig att du aldrig berättar för nån - aldrig.
Nej. Nej, jag lovar.
/DÖRRKLOCKA/
Han har det i sitt hjärta.
I minnet, utantill.
-God eftermiddag, Märta. -Ragnar, kommer du i dag igen?
Ja, jag blev lite orolig. Jag ringde, men du svarade inte.
Jag har haft en del att stå i.
Då kan det vara bra att ha en almanacka. Bara ett litet tips.
Nämen, kom in.
-Du vill ha kaffe, va? -Ja.
Bara det inte är bryggkaffe. Du gör det alldeles för starkt.
-Varsågod. -Ett tips när man gör kaffe...
Ragnar, Ragnar. Så här...
Du är ju en väldigt trevlig person. Det är bara att jag...
Vänta. Märta, jag kan inte vara tillsammans med dig.
-Du är inte ordningsam med frimärken. -Nej.
Det kanske är att begära för mycket, men ändå.
Nej, visst. Alla kan inte passa ihop.
-Det kanske var bra att du insåg det. -Min dotter sa åt mig att göra slut.
Hon tycker också att det är konstigt att du har det så stökigt här.
Jaha.
/YTTERDÖRREN STÄNGS/
-Hur är det? -Jo, det är faktiskt riktigt bra.
Bye-bye, Ragnar.
-Hur är det med dig, då? -Jo, det är bra.
/DÖRRKLOCKA/ Nej, nu får han väl ge sig!
Kommer!
-Hej. -Hej! Vi är vanliga människor.
Svensktextning: Lena Edh Iyuno för SVT